Ђузепе Верди је највећи композитор зрелог италијанског белканта (bel canto). Рођен је у селу Ле Ронколе (-{Le Roncole}-) крај
Парме (-{Parma}-) у
Италији. Већ у својој једанаестој години је постао оргуљаш у локалној цркви. Први који је уочио његов таленат је био трговац и љубитељ музике Антонио Баречи, који га је узео у своју радњу и помагао у сваком погледу. Уз његову помоћ, као и помоћ града Бусета, омогућено му је да упише музику у
Милану године
1832. Међутим, управник Конзерваторијума се устручавао да Вердија прими, наводно због тога што је био старији него што је статут дозвољавао, али вероватније стога што није имао поверења у његов таленат. Због тога је Верди током следеће три године радио код оперског диригента Лавиње, прагматичног човека, чији је катихизам био
Моцартов Дон Ђовани. Године
1833. у Бусету умире оргуљаш Провеси и Верди га наслеђује. Две године након тога се жени Маргеритом Баречи (-{Margerita Barecci}-), најстаријом ћерком свога заштитника. Но, већ
1840. она умире, као и њихово двоје деце. Годину дана пре тога је Верди дебитовао као оперски композитор, што му је донело успех и могућност да се пресели у
Милано. Ова опера је била
Оберто, гроф од Сан Бонифација. Након ове је написао још многе опере, које су му створиле име најпре у Италији, али и у свету.
1859. се венчао са оперском певачицом Ђузепином Стрепони (-{Giuseppina Strepponi}-), али је и њу надживео, иако само четири године.