Bohové a
bohyne a jejich
kult jsou ve
starovekém Egypte urcujícím konstitutivním prvkem nejen
náboženství, ale v jistém ohledu vubec celé kultury. Puvodne byla (v
konvencne vokalizované egyptštine) pro oznacení božské bytosti používána jako
synonyma slova
sechem,
ba nebo
neter, pozdeji první dve nabyla odlišného významu. Ani pojem
neter – „buh“ (
plurál neteru,
femininum neteret – „bohyne“, casto se užívá ve spojení
aa neter nebo
ver neter – „velký buh“; základní tvar slova je noveji do
ceštiny nekdy prepisován jako
necer) ovšem není v egyptštine vyhrazen speciálne pro „nejvyšší bytost(i)“ tak, jak je tomu napr. v
krestanství a jak se objevuje v
evropské filozofické tradici, ale zahrnuje širokou škálu bytostí vcetne
králu a zemrelých, prípadne jevu (ovšem prírodní jevy jako takové byly v egyptském náboženství zbožšteny spíše ojedinele). Je možné, že proste odkazoval na všechny „bytosti s urcitým podílem nadprirozené moci a tajemné existence, nebo zahrnoval všechny bytosti, které byly hodny kultické péce“, pricemž Egyptané (pravdepodobne s výjimkou z tohoto hlediska stále diskutované
Achnatonovy náboženské reformy) nijak neusilovali o nejaký presný ci dokonce závazný zpusob jejich
hierarchizace. Jeho presné vymezení ovšem není prozatím uspokojive podáno.