הסכסוך הישראלי-פלסטיני [בערבית: النزاع الفلسطيني-الإسرائيلي (”הסכסוך הפלסטיני־ישראלי“) או القضية الفلسطينية (”הסוגיה הפלסטינית“)] הוא סכסוך בין יהודים תושבי מדינת ישראל לבין ערבים-פלסטינים. יש המחשיבים את שנת 1860 כמועד תחילתו של הסכסוך מכיוון שבשנה זו הוקמה משכנות שאננים - השכונה היהודית הראשונה מחוץ לחומות העיר העתיקה בירושלים, ציון דרך בהתפתחות היישוב בארץ ישראל ובכינונה של התנועה הציונית. כך למשל נמנים באופן רשמי נפגעי פעולות האיבה, החל משנה זו.
סכסוך זה בין שני חלקי אוכלוסייה היושבים בארץ ישראל, בין יהודים לבין ערבים, החל לפני הקמת המדינה, והמשיך בעוז לאחריה. אף שהמונח "פלסטינים" במשמעותו המקובלת כיום לא היה בשימוש לפני הקמת המדינה - מורחבת כיום המשמעות של הביטוי "הסכסוך הישראלי-פלסטיני" אף לתחילתו של הסכסוך בין היהודים לערבים בארץ ישראל. והוא כולל גם את המאבק בין יהודי ארץ ישראל לבין ערביי ארץ ישראל במהלך שלהי התקופה העות'מאנית בארץ ישראל ותקופת המנדט הבריטי.
הסכסוך הישראלי-פלסטיני, אף במשמעותו המורחבת כאמור, הוא למעשה חלק מהסכסוך הערבי-ישראלי הרחב עוד יותר.