Allograf, av grekiskt
άλλος ’annan, olik’ och
γράφω ’skriva’. Allografer är grafiska varianter av ett
grafem. Allografer kan således bytas utan att betydelsen ändras. Exempel är ‹ſ› och ‹s› som i äldre tryck är allografer av grafemet ‹s›, liksom ‹σ› och ‹ς› i
grekiska. Dessa båda exempel visar regelbunden, kontextberoende, allografisk växling, då ‹s› respektive ‹ς› står sist i ett ord, medan ‹ſ› respektive ‹σ› står i alla andra ställningar i ordet. Också versaler och gemena kan kallas allografer av ett grafem: ‹A› ~ ‹a›, även om denna växling kan vara av lingvistisk betydelse, som i
tyska där versal ordinitial utmärker substantiv, medan övriga ordklasser skrivs med gemena (utom i början av en mening):
Essen ’mat, ätande’ ~
essen ’äta’. Såväl grafem som allografer utmärks med ‹ ›.