Okenní osu vícepodlažních budov tvorí všechna
okna, umístená nad sebou, a to i když jsou v
prucelí pouze naznacená, zazdená (slepá) a podobne. U budov s pravidelným prucelím má rozvržení okenních os,
rizalitu a pod. zásadní význam, zejména v renesancní, barokní a klasicistické architekture.