El realisme platònic és un terme filosòfic usat normalment per referir-se a la idea de realisme sobre l'existència d'universals protagonitzada pel filòsof grecPlató, qui va viure entre 427– 347 aC, alumne de Sòcrates, i professor d'Aristòtil. Aquesta postura, moltes vegades s'anomena erròniament com a idealisme platònic.